Zrakoplovna vojna baza Langley POVJERLJIVO
unutarnji dopis
primatelj: Martin Teague,
zamjenik ravnatelja Ureda za nacionalnu sigurnost
Bolničko osoblje je potvrdilo prirodno oživljavanje pacijenta
po imenu Arlington James Steward.
Pacijent je otpušten sa Odjela za opekline 24. srpnja ujutro
nakon čega mu se gubi trag.
Pacijent je konstruirao napravu nepoznate namjene.
Specifikacija dizajna je provjerena u Mars projektu.
Pacijent dostavlja napravu u privatne kuće.
Više informacija uskoro.
VIRGINIA, 1976.
Jesi li čuo nešto?
- Zvono na vratima.
- Siguran si? - Aha.
Koliko je sati?
- Petnaest do šest?!
Što je to? - Netko je ostavio kutiju.
Ne znam, maloprije tu bio jedan auto.
Djed Božićnjak je uranio ove godine?
Izgleda da smo sad svi budni.
Nikada ni nisi vjerovao u priču o Djedu Božićnjaku, zar ne?
- Zapravo i ne.
Trebali su smisliti neku bolju od te
o debeljku koji ulazi u kuće kroz dimnjak.
To je nelogično. - A i nezakonito.
- To je provala.
- A kakav je bio taj auto?
- Pa... Crni. - U redu.
-A zašto se odmah odvezao?
- Ne znam, zlato.
Makni kutiju. Što li je ovo?
- U životu nisam vidjela ništa slično. - Treba nam ključ da bismo je otvorili.
- Tu je neka poruka.
- Izgleda kao pozivnica za vjenčanje.
Možda je ovo zakašnjeli dar za vjenčanje?
Gospodin Steward će vas potražiti u 17:00
Znaš li ti nekog gospodina Stewarda?
- Ne. A ti?
KUTIJA
Idemo.
- Neću se zadržavati nakon škole.
- Tvoj gablec. - Jesi li opet izrezala kruh na kvadratiće?
- Naravno da jesam. - Nemoj to raditi, kvadratići su za bebe.
Bok, gospođo Lewis.
- Dobro vam jutro, dečki.
Slobodno me zovite Norma. Od gospođo Lewis se osjećam staro.
- Pa kad jesi stara!
- Tek mi je 35. - Da, i za nas je to staro.
Prastaro.
- I ti ćeš jednom biti prastar, pametnjakoviću.
- Zašto stanica za bus mora biti baš ispred moje kuće?
- Da mogu gledati kako se moj mali Walter u bus ukrcava zdrav i čitav.
- Molim te, uđi u kuću, sramotiš me.
- Sram te je što te volim? - Da! Nemoj mi to raditi.
- A što ako moćnog Waltera zagrlim i cmoknem,
baš sad kad stiže autobus, pred svim prijateljima? - Može, može!
Pa-pa Walter! Dečki, vidimo se!
Nije li ti još prerano za upadanje u sredovječnu krizu?
-Tko je gospodin Stewart?
- Nemam blage veze.
- Netko iz škole?
- Ne bih znala.
- Ljubavnik kojeg tajiš?
- Mrzim te!
- I ja tebe!
Troje potpunih stranaca, zatvoreno je zauvijek u jednoj sobi.
I svaki od njih je želio nešto od onog drugog.
Nešto što mu se nije ostvarilo.
To je Sartreova vizija pakla.
- Pakao su drugi ljudi?
- Da. Pakao su ljudi koji te vide onakvim kakav uistinu jesi.
Pa, kako to možemo primjeniti na Estelle?
- Ona bi trebala gorjeti u pravom paklu.
Jer je drolja koja se udala zbog para. I ubila je svoje dijete.
- Malo je složenije od toga, Charles.
Vidiš, bila je siromašna i udaja zbog novca joj je spasila obitelj.
- Što se dogodilo Vašem stopalu?
- Molim?!
- Najednom ste se smekšali. Nešto Vam je bilo s nogom?
Je l' možemo vidjeti što?
- Moje stopalo? - Da. Možemo li vidjeti kako izgleda?
Što je sad? Je li Vam neugodno?
Podsjećam, sutra vam ističe rok za lektiru.
Neovisno o tomu je li se život tamo počeo razvijati ili ne,
ovo je jako bitno za naše poimanje kemijske evolucije,
za određivanje daljnjih smjernica razvoja organske kemije.
Mars nam je prvi ponudio mogućnost da
drugačije sagledamo kozmičku
povijest planetarne kemije. Ima li pitanja?
Izvolite, Vi otraga. Rhonda?
- Hvala! Možete li nešto više reći o tomu kako ste proučavali tlo?
- Eksperimentalno smo pratili izmjenu plinova,
odnosno stvaranje ili potrošnju
ugljičnog dioksida, dušika, metana, vodika i kisika
na uzorku tla sa Marsa u laboratorijskim uvjetima.
- A zašto je onda uključen i Ured za nacionalnu sigurnost?
- Mislite na NSA?
- Da, Martin Teague, zamjenik ravnatelja NSA je u Langleyu.
- Zbog čega je NSA u Langleyu? - Recite više o tim ispitivanjima...
- Jesu li drevni Marsovci ostavili nešto baš ovdje?
- Žao mi je, ne mogu to komentirati. Hvala ti za informaciju, Rhonda.
Pronašli smo vodu ispod površine.
A fotografije iz orbite potvrđuju da je bilo rijeka na tom planetu.
Posve je moguće da će se s vremenom pronaći i dokazi o postojanju života.
- A tko ste Vi?
- Arthur Lewis, često sam surađivao s njim.
Pomogao sam u izradi kamere.
Sad Vi otraga! - Je li to što ste...
MODEL KAMERE mjerilo - 2:1
U ovom kratkom vremenu...
Postali ste nam poput člana obitelji.
Zbog toga mi je još i teže što Vam moram ovo reći.
Primorani smo ukinuti Vaš odjel na ovom sveučilištu.
- Od kada?
- Od idućeg semestra.
Jako nam je žao što je moralo doći do toga.
- Znam.
Ide Vam krv na nos.
Zašto tvoja mama šepa? - Ne tiče te se.
Što ćeš sad? - Ne znam. I ovako smo jedva krpali kraj s krajem.
- Što kaže Arthur? - Još uvijek ništa ne zna.
O, Bože, ovo će ga uništiti.
A opet, on ionako živi na Marsu.
Ma, čovječe... - Opet imaš kravatu.
I to već treći put ovog tjedna. - To mi je kravata za sreću.
- Bog zna da ti treba. - Trebao sam ti ju posuditi.
Danas je ti je važan dan, zar ne? Trebat će ti sreća. - Da, svakako.
- Zemlja ti nije dovoljno dobra, pa seliš u svemirska prostranstva.
- Nije to još ništa riješeno. Vidjet ćemo.
- Da, o tome ćemo kad se dogodi.
Možda bih trebao otići do Glavnog, i reći mu da radiš
na osobnom projektu.
- Prijavio bi me šefu? - Naravno da bih.
Hej, Terry, nemoj da sve odleti u zrak! - Da, znam, znam.
Radim na božićnom daru za Normu. Imaš što protiv?
- Baš dražesno od tebe. Valjda. A gdje je moj dar?
- Sretan ti Božić! - Hvala. - Ma, sitnica...
Bok! Što trebate?
- Vi ste gospođa Lewis?
- Da.
- Pa, bok! Ja sam Arlington Steward.
Pretpostavljam da ste dobili kutiju koju sam Vam ostavio pred vratima.
- Jesam. - I pronašli ste uređaj s gumbom unutar te kutije?
- Znači, tako to zovete. Uređaj s gumbom.
- Da, tako to zovemo.
- Molim Vas, ne dopustite da Vas moj izgled plaši.
Uvjeravam Vas da nisam čudovište.
Ja sam samo čovjek koji ovdje treba obaviti jedan posao.
Smijem li ući? - Naravno.
- Mogu li Vas ponuditi nečim?
- Ne, hvala. Rijetko osjećam želju za jelom.
Hoćemo li sjesti?
- Pokušat ćete mi nešto prodati?
- Da, na neki način. Jer ću Vam ipak ponuditi nešto.
- Što mi nudite?
- Priliku da zaradite novac.
Toliko o tome.
U ovoj omotnici je ključ. Pokazat ću Vam.
Ovaj ključ otvara staklenu kupolu ispod koje je uređaj s gumbom.
Voila!
Dalje...
Ako pritisnete taj gumb, dogodit će se dvije stvari.
Prva jest da će netko, negdje na svijetu,
netko koga ne poznajemo umrijeti.
A druga je da će Vam biti isplaćeno
jedan milijun dolara.
Oslobođenih plaćanja poreza.
A isplatu ću izvršiti osobno.
U gotovini. Upravo ovoj ovdje.
I, gospođo Lewis, dopustite mi
da Vam darujem ovu jednu novčanicu od 100 dolara
u znak zahvalnosti što ste me ljubazno pustili u svoj dom.
- Dat ćete mi novčanicu od 100 dolara čak i ako to odbijem učiniti?
- Upravo tako.
- Je l' vi to ozbiljno?
- O, gospođo Lewis...
Uvjeravam Vas da je ovo jako ozbiljna ponuda.
- Za koga radite?
- Vaša isplata je zajamčena, ali uz stanovite uvjete.
Prvi uvjet.
Ne smijem Vam ni u kojem slučaju otkriti tko je moj poslodavac.
Drugi uvjet.
Ne smijete o ovoj ponudi razgovarati s bilo kime,
osim, naravno, sa svojim suprugom.
I treći - imate 24 sata.
Imate vremena do pet popodne sutrašnjeg dana da se odlučite.
Točno tada ću ponovno doći i preuzeti uređaj s gumbom.
Uređaj će biti ponovno programiran
a ponuda data nekome drugom.
Bilo mi je zadovoljstvo upoznati Vas, gospođo Lewis.
To je nova proteza za stopalo? - Pogodio si.
Ali sada za punjenje koristim tvar od koje izrađuju sjedala za pilote.
- Hej, a što joj se uopće dogodilo sa stopalom?
- Kad je imala sedamnaest godina,
brat joj slučajno ispušta komad mramora na nogu.
Vidjevši da su joj prsti slomljeni, odlazi u bolnicu.
Doktor je tamo stavlja u onaj stolac i uključuje rendgen,
i onda izlazi van, na hodnik, da bi pregledao drugog pacijenta.
- I posve zaboravlja na Normu, i na to da je ostavio stroj upaljen.
- Isuse... To nije dobro završilo. - Nije.
Pretjerano zračenje joj uništava četiri prsta.
- Jesu li joj morali amputirati ta četiri prsta? - Da.
Još su joj morali uzeti i kožu s bedre da bi imali čime prekriti rez.
To je bilo 1958. Nije se tad puno znalo o metodama presađivanja kože.
Morala je sjediti, ovako,
u jednom te istom položaju, samo Bog zna kako joj je bilo.
Punih mjesec dana. Dok nije sve zaraslo. - Isuse...
Nadam se da je tužila tog kretena.
- O, da. Njezina obitelj ih je svih tužila.
- I koliko su im isplatili?
- Deset tisuća dolara. - O, Bože...
- Nadam se da će funkcionirati kako treba kad bude suho.
I ja se nadam.
Lijepo ti je to što radiš za Normu. - Hvala, gospodine.
- Jedno dobro djelo zaslužuje drugo. Ovo je upravo pristiglo za tebe.
Preporučeno pismo iz... Središnjice astronauta?
- Je li ovo neka šala?
- Arthur, takvo je stiglo. Nitko to nije otvarao.
- Piše da su me odbili.
- Što?!
Arthur Lewis, njegova molba za mjesto astronauta je odbijena.
Možete li mi reći zbog čega?
U redu.
Arthure, kažu da nisi prošao na psihološkom testiranju.
- Mora biti da se šale.
To nema smisla.
Norm, sve sam riješio besprijekorno. Svaki test.
Mogao bih ih ubiti zbog ovoga.
- Znam da ne misliš tako.
- Što ću onda raditi do kraja života?
- Imaš mnogo sjajnih mogućnosti.
- Baš sam te mislio preporučiti Odjelu za razvoj optike,
za rad na novim kamerama. To bi ti savršeno odgovaralo.
Izmislit ćeš novo radno mjesto zbog ovoga?
Uvijek se možemo odseliti na Mars.
Prije no što sam ga mogla bilo što upitati, sjeo je u auto i odvezao se.
Što radiš? Pazi malo! - Ma, daj...
Valjda ne misliš da ova stvar uistinu to može?
Jesi mu zapisala broj tablica? - Nisam. - Tata ti je murjak, Norma.
Samo je trebalo zapisati broj tablica. - Zaokupile su me druge stvari.
- Znači, netko negdje na svijetu, netko koga ne poznaješ, umire.
- Da, upravo tako mi je rekao.
- Je l' ti rekao na koji način će umrijeti?
- Nije.
I onda je otvorio aktovku prepunu love.
- Da, rekao je da tu ima milijun dolara.
- Kako je izgledao?
- Ne bi htio znati.
- Zašto ne bih?
- Vjerojatno je stradao u nekom požaru.
Jer mu je pol lica strgano.
- Stvarno? - Da. Strgano.
- Ma, zezaš me.
- Ne! - Da! - Ne, istinu ti velim.
- Zakasnit ćemo na predstavu.
- Zaključat ću ovu stvar. - Može.
Kupila bih Središnji trg.
Može, Središnji trg.
Bok, gospođo Lewis! - Bok, Dana.
- Je l' se pojavljivao gospodin Steward?
- Da, svratio je.
- Onda znaš što ono radi? Od početka sam htio stisnuti gumb.
- Ništa posebno.
- Je l' ti dao ključ od kupole? Siguran sam da je to nešto cool.
- Jedino što je sigurno jest da postavljaš previše pitanja.
- Kao i to da ti izbjegavaš odgovoriti na njih.
- Hej, brbljavče! Sad bi bilo dosta.
U deset u krevet? - Da, gospodine. - Dobro.
- Hvala ti, Dana! - Dobra vam noć! - I tebi.
Ovo je tvoje. - Dobro. - Sad smo kvit!
Bio je vrlo šarmantan.
Zamalo sam mu povjerovala da bi nam stvarno dao aktovku prepunu novca.
Onda dobro.
Nastavimo s time.
Pa, koje je tvoje mišljenje?
- U redu.
Gle, ne možeš ovakvo nešto ocijeniti od jedan do pet. Kužiš?
Ako je defektan kao što kažeš, tko zna otkud mu novac.
Ne daješ nekome tek tako sto dolara, osim ako nisi totalno lud.
- Možda i jest lud. Mislim, psihički bolestan.
Možda će zbog nas imati izliku da stvarno ubije nekoga.
Kako god, moramo reagirati.
- Hoćemo li zvati policiju, je li to ono što želiš?
- Ako ikome budemo išta rekli o ovome - dogovor otpada.
Nema love. - To je rekao?
- Da. Ne smijemo nikome reći.
Hajdemo doma. - Može, samo da nam uzmem kapute.
Netko je utrošio puno vremena da bi ovo dizajnirao.
Pocinčani aluminij, neprobojno staklo...
Izgleda skupo.
Što radiš?
- Pogledat ću što je unutra.
Skinut ću poklopac... Evo ga.
Nema ničeg. Ni odašiljača, ni radija...
Kada bi sad stisnuli gumb, on to nikako ne bi mogao znati.
- Znaš što? Vrati sve kako je bilo, ne želim da je više rastavljaš.
- Zašto? - Zato što će se vratiti po to i ako odustanemo od ponude.
Rekao je da će uzeti kutiju, ponovo ju programirati
i ponuditi nekome drugome.
- Kako će reprogramirati komad drva?
Hoćeš ga stisnuti večeras?
- Nije to samo moja odluka.
Već naša. Nikad ga ne bih stisnula bez tvojeg znanja.
Zar nećeš ugasiti lampice na boru?
- Ne, više mi se sviđaju upaljene.
- Ali, mogu prouzročiti požar.
- Da, ali i održavati duh Božića dok spavamo.
- Mogli bismo umrijeti.
- Svi umiru, Norma.
- U redu. Ostavi ih onda upaljene.
O čemu razmišljaš?
- O tome kako dok smo živi nećemo vidjeti više novaca.
- Zašto tako govoriš?
- Budi realan, Arthure. Oboje radimo u državnim službama.
A Bog zna da volimo živjeti na visokoj nozi.
Sigurno bi nam bilo lakše u životu s tim milijunom.
- Dušo, zašto bi nam trebao milijun dolara da budemo sretni?
- Ma, ne treba nam. Ali zamisli što bi sve s njime mogli postići.
Mogli bi zbrinuti čitavu obitelj do kraja života.
- Znaš, ne moram dovijeka raditi u NASA-i.
Mogu naći i neki drugi posao.
- Hoćemo li ikada moći živjeti poput bogatih ljudi?
Morat ću odgoditi operaciju stopala.
- Ne, ne može, potrebna ti je ta operacija. - Da, znam, ali...
Ne možemo je sad priuštiti.
- Onda stisni taj gumb, pa vidi što će se dogoditi.
- Strah me je.
- Norma, čega te je strah?
- Nisi mu vidio lice.
- Ma, zovem policiju! - Ne smiješ! - A da, onda dogovor otpada.
Norma, kako bi on mogao znati jesmo li ih zvali?
Je li nam ozvučio kuću?
To je mladenkin dar djeveruši.
Napravit će od ovoga veliku zezanciju večeras...
Netko od kompića će ustati i pitati tko je stisnuo gumb a tko nije,
i svi će se smijati šminki na licu tipa
kojem su platili da se pojavi pred našim vratima...
Učiteljica je nazvala i pitala gdje nam je dijete!
- Pa gdje je?
Otrčala sam pred školu, baš tamo su je neki strpali u kombi i odvezli se.
- Gle... Zaključaj sva vrata.
Nestala je pred mojim očima!
- Krećem doma.
Provjerio sam ovo na poslu.
Izgleda da nije lažna.
Pretpostavimo onda da ni ostalo nije laž.
Pritisneš gumb,
dobijamo milijun dolara
i postajemo odgovorni za smrt jednog ljudskog bića.
Hoćemo li moći živjeti s time?
Što ako to bude nečije djetešce?
- Ili neki ubojica kojeg ionako očekuje smrtna kazna?
- A što ako bude netko od naših susjeda preko puta?
Poznaješ li ih uopće?
- Doug i Donna.
- Što znači stvarno poznavati nekoga, Norma?
Poznaješ li mene?
- Bolje no što ti samog sebe poznaješ.
A Waltera?
- Čak i bolje no što poznajem tebe.
- Pa, što ćemo onda, Norma?
To je najobičnija kutija.
Nazvali ste 911, Hitne službe. Komu da proslijedim Vaš poziv?
Oprostite, ali morate govoriti sporije, ne mogu razumijeti što kažete.
Čuli ste vrištanje? I pucanj?
Čula sam pucanj.
I onda sam ga vidjela kako bježi s aktovkom kroz ulazna vrata.
Uđite u kuću. Povedite i malog unutra. Uđite u kuću. Odmah!
Jimmy!
Provjeri joj bilo.
Pomaknite se unatrag, provalit ću vrata.
Maknite se od vrata!
Ššš, sve je u redu...
Bok, gospođo Lewis!
- Bok!
- Smijem li ući?
A Vi ste zacijelo gospodin Lewis.
Ispričavam se, ali danas imam još puno toga za obaviti. Hoćemo li?
Ključ je kod Vas?
Hvala.
I eto...
Jedan milijun dolara.
Možete prebrojati, ako želite.
- To je naš novac?
- Sve obavljeno? - Da. - Naravno.
- Prije ste mi rekli da će uređaj s gumbom biti reprogramiran. - Da.
- I što se sad događa, dajete ponudu nekome drugome?
- Pa, da, gospođo Lewis. Tako to funkcionira.
I mogu Vam obećati da će ponuda biti data nekome koga ne poznajete.
Ne želimo Vaš novac.
Uzmite ga.
- Žao mi je, gospodine Lewis. Već ste stisnuli gumb.
Ugodan Vam dan!
Otvorite vrata!
Imam broj njegove registracije...
O čemu razmišljaš, Norma?
- O nekome koga ne poznajemo.
- I da smo mi sljedeći po redu. Je li to mislio?
Norma, samo...
- To je Walter. - Da.
- Stavi novac u sef.
A-a, neće ići.
Najprije napiši zadaću.
A mogao bi i ručati prije toga, može?
Dobili smo još jedno ubojstvo unutar obitelji.
Ovaj put je ubijena žena.
Stvarno?
- Žrtva se zvala Diane Carnes.
39 godina, ubijena jednim hicem u prsa.
Našli su i curicu zaključanu u kupaonici.
- A muž?
- Na muža i sumnjamo.
Susjedi su ga vidjeli kako izlazi iz zgrade neposredno nakon pucnjave.
- Je li muž već imao nekih prekršaja? - Nije, i to je ono što je čudno.
Njezin muž je Jeffrey Carnes, svi susjedi ga opisuju kao divnog oca
i znanstvenika koji radi na raketama.
Radi za NASA-u.
- Stvarno?
Više me ne boli.
Sretan Božić, gospodine. - Hvala!
Dobrodošli na večeru nakon probe vjenčanja para Burns - Powell
Sve ovo samo zbog probe? Je l' se sjećaš naše probe?
- Duvali smo u stražnjem dvorištu? - Da, a pogledaj ovo...
Evo moje male Norme.
O, gle ju kako hoda! Tvoje stopalo! - Znao si za to?
- Drago mi je što te vidim. - I meni.
Djed Božićnjak je uranio i vratio ti lijep hod. - Da, jest.
Kako si, Dick? - Hej, kako si? Drago mi je što si tu.
- I meni. Dobro sam. Bok, Lana!
Arthure, još uvijek te Norma šiša?
- Hej, koji si ti - Lynyrd ili Skynyrd?
- Dušo, nitko te neće pustiti u svemir sa tim zaliscima.
- Mama, svi to sada tako nose. - Ma znam dušo, ali...
- Ostavimo to sad. Što se to pije?
- Najfiniji šampanjac. - Dobro.
Dušo, što ćeš ti? - Chery. - Dobro. Ispričajte me.
Ljudi, može malo pažnje ovamo?
Želimo vam svima zahvaliti što ste došli ovamo
po ovako neuobičajeno hladnom vremenu za Richmond.
Rečeno mi je da budem kratak,
jer još 43 govora treba biti održano nakon mojeg.
Mladenkini i mladoženjeni prijatelji su velikodušno donirali
ovu hrpu darova ovdje, a pošto je već blagdansko vrijeme, mislili smo da...
da bi bilo dobro organizirati malu Božićnu lutriju.
Eto, Lana. Sve sam rekao. - Dobro. Samo moraš biti malo precizniji, dušo.
Znaš, kao onda kada si mi razbio zdjelu za punč.
Zna on i to učiniti.
- Ne bih znao. Nikad to nisam radio. Nikad.
U redu, krećemo.
Moj zet. Ne ti, nego Arthur!
Hajde, Art! Dođi.
Ustani, Arthure! Hajde!
Žrijeb je odlučio, ne ja. Ovo nije namješteno.
Ja sam pošteni policajac, kunem vam se.
Sve u redu, odi po svoj dar, sretniče.
- Mogu odabrati koji god želim? - Upravo tako.
- Ne diraj te palice za golf koje su ti zdesna. Te su za mene.
- Ma možeš uzeti i palice, možeš.
- Znate, uzet ću...
Ovu ovdje kutiju.
- To je neki jednostavan dar. A, dobro, idemo dalje.
Zašto je to učinio?
Pa, otvori ga!
- Nećemo se sad s time zamarati. Otvorit ćemo ga kad dođemo doma.
- O, ne. - Ne.
Moraš ga sad otvoriti, tako da svi vidimo što je u toj kutiji.
- Ma, da. Hajde, otvori dar!
Arthure, pa to je on!
- Što je to, neka fotografija?
- Da. - Dobro, daj da ju vidimo! - Ne, ne. To je interna šala.
Osobne naravi. - Opa! Zgodno. Dobro. Snaći ćemo se već.
Napravit ćemo i mi par osobnih fotki, pa se možemo mjenjati.
- Dajte, momci, ohladite više.
- Što velite za ovu probnu večeru?
Možete li zamisliti kakva li će tek biti na dan vjenčanja?
Znanstvena fantastika koja će vas ostaviti bez daha
Dan kretena?
Da, moj tata skuplja stripove.
- Što još skuplja?
- Mnoge druge stvari. U podrumu su. Hoćeš vidjeti?
- Hoću.
Viking sletio na Mars, spektakularne slike
Što tvoj otac ima sa Vikingom? - Pomogao je osmisliti kameru.
Napravio ju je takvom da može snimati iz svih kutova.
Prije je fotografiranje oduzimalo mnogo vremena.
Sad za samo pet minuta možeš imati slike revolucije.
- Kako pošalju slike s Marsa na Zemlju? - Radio prijenosom.
Skužili su da tako dobijene podatke mogu pretvoriti u sliku.
- A koliko signalu treba da dođe do Zemlje?
Oko dva sata.
Signal prijeđe 80 milijuna kilometara za nekih pet minuta.
Ovo je snimljeno tijekom zadnje provjere u Coloradu.
Mislim da ne bi trebali ocu pričati o ovome. Slažeš se?
- Idemo vidjeti kako novo stopalo funkcionira na plesnom podiju.
Hajdemo!
Svaka naprednija tehnologija graniči s magijom.
Treći zakon Arthura C. Clarka. Tata poznaje tog tipa.
Hej, prekrasno je ono što si učinio za Normu.
Ne znam što bi ona bez tebe. - Niti ja ne znam što bih bez nje.
Stvarno ne znam. - Tako savršen dar. - Hvala ti.
Uistinu prekrasna zabava, Dick.
Čestitam. - Da, jest. A ne moram je ni platiti.
Za to imam Edovog oca.
Ionako mi je loša plaća.
Hej, čuj... Bi li mi mogao
provjeriti jednu registraciju? U pitanju je crni Sedan.
Bi li mogao saznati čiji je? - Da, naravno. U čemu je stvar?
- Stalno mi se mota oko kuće. Vjerojatno nije ništa ozbiljno.
Ali, volio bih biti siguran. - Provjerit ću ga.
Što je s ovim malim? Pokazao mi je peace, a nisam mu ništa učinio?
- Norma ti nije rekla?
- Ne, nije. Što to?
- Ponizio ju je pred cijelim razredom, ismijao ju zbog njezinog stopala.
Oh! Nos Vam je krvav!
- Oh, hvala.
Mogu li Vam što donijeti?
- Rekli ste da me je netko zvao?
- Da. Na onaj tamo telefon.
Halo?
Pozdravljam, gospođo Lewis. Ovdje Arlington Steward.
Čujem da je Vaš suprug razgovarao s policijom u svezi mojeg vozila.
Imam i ja svoje zaposlenike.
- Čujte...
Ne želimo da itko strada.
- Pa, ukoliko to niste željeli, zašto ste stisnuli gumb?
- Ne želimo više upadati u nevolje.
- Bojim se, gospođo Lewis, da će nevolje upasti k vama.
Sve ima svoje posljedice.
Test će se nastavljati dokle god sprava sa gumbom
bude bivala reprogramirana.
- Što bi sada trebali učiniti?
- Slušati svoju savjest.
I činiti ono što vam kaže.
Uživajte u zabavi!
Što si rekao mojoj ženi?
Ponovi mi to što si njoj rekao!
To ti je smiješno?
Smiješno ti je? Ismijavati nečiji nedostatak je smiješno?
Je li ti to smiješno? Ha?
- Ne, gospodine Lewis. Nije smiješno. Tragično je.
Arthure...
Jesi li dobro, sinko?
NEMA IZLAZA
Dana, vratili smo se. Probudi se.
Imaš li prijevoz do doma? - Ne. - Dobro.
Onda će te Arthur odvesti.
Izvoli. - Hvala. - Hvala tebi.
Onda, kamo te vozim?
- U jedan motel na cesti 5-95. Galaxy Moto Lodge.
- Stanuješ u motelu?
- Da, moji roditelji su kupili novu kuću, ali još nije gotova.
Imate krvi na rukama.
- Kako to misliš?
- Na Vašim rukama su mrlje od krvi.
- Oh... Pa, potukao sam se večeras.
Osramotio svih, upropastio zabavu.
- Netko je stisnuo krivi gumb?
- Zašto si to baš tako rekla?
- Pa, tako se kaže.
Nemojte brzati sa zaključcima, jer ćete se uvaliti u hrpu problema.
- Pa...
Već sam se uvalio u hrpu problema.
- I što ćete poduzeti?
- Ne znam. Imaš neki prijedlog?
- Gledajte u svjetlo.
- Svjetlo? - Da, u svjetlo.
Zaslijepit će Vas.
- Što je svjetlo?
- Ne mogu ga se sjetiti.
Ne mogu se sjetiti!
- Dana?
Dana!
Probudi se!
Dana!
Isuse Bože...
Dobro si? - Morate otići odavde.
Ovdje nije sigurno za vas. - Lakše malo, o čemu pričaš?
- Samo jedna osoba vas sad može spasiti.
Pogledajte u zrcalo i vidjet ćete.
Dana? Dana!
...postojanje života još negdje u svemiru.
Pa sve i ako Viking 1 i 2
tamo ne otkriju postojanje živih organizama,
spoznat će neke druge tajne svemira. I reći nam
mnogo drugih stvari o našem planetu
te tako otvoriti nove mogućnosti za istraživanje,
dati nam nova saznanja kojim ćemo poboljšati
kakvoću života ovdje, na Zemlji.
Naša dostignuća u svemiru nisu samo vrhunac umijeća tehnologije,
nego su i odraz onog najboljeg u našoj domovini.
Naše čvrste odlučnosti, kreativnosti i spremnosti na žrtvovanje
samo da bismo dosegnuli nepoznato.
Norma?
Što si mi ono rekla, gdje si upoznala Danu?
- Onda kada smo išli u Kennedy Centar u Washington. - Točno.
I rekla ti je da je iz Richmonda? - Da, vraćale smo se istim autobusom.
- Dobro. Ovo je njezina vozačka dozvola. Zove se Sarah Matthews.
I živi u Bostonu.
Nazvao ih je zaposlenicima?
- Da.
Bok, podmukla!
Bok.
- Je li ti muž jutros rekao kamo ide?
- Ne, nije.
- Pa, za tvoje dobro bi bilo bolje da se
nije pošao igrati detektiva s pištoljem.
Uvjeravam te da bih znao ukoliko je to nakanio.
- Javili bi ti tvoji zaposlenici?
Je li i Dana jedna od njih?
- Kao što sam ti već rekao, imam puno zaposlenika.
- Možemo li se vidjeti? U četiri oka?
Željela bih da se nađemo, licem u lice.
- Upravo te gledam.
- Molim?!
- U tvojem sam dvorištu.
- Jesi li još uvijek na vezi?
Steward?
Ja...
Čekajte malo. Da raščistimo ovo...
Radili smo ove tunele mjesecima.
I vi sad tu želite lunarni modul i hangar?
- Upravo tako.
Djelovanje Ureda za nacionalnu sigurnost...- Kakvo djelovanje?!
Djelovanje povremeno podrazumijeva angažman NASA-inih zaposlenika.
Nije mi dopušteno govoriti kako će ih se angažirati
niti što će točno raditi.
- Meni je sve ovo van pameti. Ali, baš i nemamo drugog izbora, zar ne?
- Ne. Nemate.
Jesi li mi stigao provjeriti onu registraciju? - Da, jesam.
Vlasnik registracije je Vlada,
a korisnik netko iz Ureda za nacionalnu sigurnost.
- NSA-e?
Isuse Bože...
Čije su to slike?
- Žene nekog tipa. Ustrijeljena je u prsa, iz neposredne blizine.
Tko god bio taj koji ju je ustrijelio, držao joj je pištolj na prsima,
tako da joj je metak prošao ravno kroz srce.
A muž joj radi u Langleyu.
- Je li bilo kakvih znakova borbe? - A-a.
- Ne? - Nije bilo kože ispod noktiju, nije bilo modrica...
- U koliko sati je umrla?
- Susjedi vele da su čuli pucanj u 4 i 45 popodne.
- A kakve veze to ima s tobom, Arthure?
- Bi li me mogao odvesti do njezine kuće?
Sestra ti se još uvijek užasno osjeća zbog onoga sinoć.
- Arthur će vam se svima ispričati.
- Norma, dopusti da kažem što mislim. Draga, oduvijek sam se divila
tvojoj snazi i optimizmu. A pogotovo nakon one ozljede.
Pa sam se zapitala... Možda, ponekad, više iz navike
mislimo da ti je i sad dobro? - Dobro sam, mama.
NSA mu to dopušta. Ovo radi samo sretnim parovima, mlađim od 40,
s jednim djetetom. Idite u knjižnicu u Richmondu, tražite zapis
pod ovim brojem. Ne vjerujte nikome, čak ni svojem mužu.
Krvari! Neka netko pozove Hitnu!
O, moj Bože...
Tko je ta žena, Norma? Poznaješ li je?
- Ne, ne poznajem.
Čuj, moram još puno
toga obaviti do vjenčanja. Da te odvezem odmah doma?
A ne, ništa ne diraj.
- To je on. Ravnatelj Ureda za populaciju u Langleyu.
- Kako se zove? - Arlington Steward.
- Steward. - Steward. Sa d.
Provjerit ćeš ga? - Da.
PRIRUČNIK ZA ISKORIŠTAVANJE LJUDSKIH IZVORA
Broj knjige u knjižnici?
Knjiga o gromovima
NASA-inog zaposlenika udario grom
Oprostite, možete li mi reći gdje je najbliži izlaz?
- Niste zaposlenik.
Ova knjižnica je samo za zaposlenike.
- Vi ste mu žena? - Zovem se Clymene.
- Što hoće od nas? - Testira vas.
Testira svih nas.
Slijedite me, molim.
Tu su tri prolaza. Ali, odabrati možete samo jednog.
Oprezno birajte svoj prolaz,
jer samo je jedan put do spasenja.
Sjednite, gospođo Steward.
Tehnologija koja graniči s magijom...
Gromovi udaraju Zemlju stotinu puta u jednoj sekundi.
Jedna munja može razviti temperaturu od skoro 26 000 Celzijevih stupnjeva
u samo jednom djeliću sekunde.
To je pet puta toplije od površine Sunca.
- To Vam se dogodilo? Udario Vas je grom? - Da.
- I sada komuniciram sa onima koji upravljaju munjama.
A što je iza druga dva?
- Vječno prokletstvo.
- Razumijem.
Kakav Vas osjećaj najprije obuzeo kada ste me prvi put vidjeli?
- Osjetila sam... - Osjetili ste što?
- Osjetila sam... - Sažaljenje? - Ljubav.
- Osjetili ste ljubav prema meni. - Da. - Zbog čega?
- Zbog mojeg tjelesnog nedostatka.
Zbog sve boli koju sam zbog njega pretrpjela tijekom života.
I pomislila sam, kako bi mi tek bilo da je sva ta bol
bila još veća i odražavala se na mojem licu?
A ako odbijem to učiniti? - Vječno prokletstvo.
Birate prolaz broj dva.
Vidjela sam tu bol na Vašem licu i jednostavno sam ju razumjela.
Tada me obuzela strašna želja da osjetim ljubav prema Vama.
Jer sam znala da se zbog Vas više nikada neću samosažalijevati.
- Primite me za ruku.
Niste se pješice vratili doma, zar ne?
Dovezli ste se autom, hodali po kući k'o zombiji,
niste ni pričali sa mnom, samo ste otišli ravno u krevet.
Otkuda sva ta voda?
Zašto su... - Walter, odi u podrum i donesi još koju kantu. Može?
- Ali... - Walter! - U redu.
Možeš li mi reći što se dogodilo?
- Treba mi piće.
- Može ova drvena? - Da.
Samo Vam toliko mogu reći. - Razumijem.
U satima koji su uslijedili nakon prvog Vikingovog prijenosa sa Marsa,
Vašeg kolegu Arlingtona Stewarda je udario grom
dok je stajao ovdje, na ovoj platformi.
- Da, i od tada nismo više ništa čuli o njemu.
- On je... sada nešto posve drugo.
- Kako to mislite?
- Arlington Steward je umro nedugo nakon dolaska u bolnicu Riverside.
Nekoliko sati nakon odvoženja tijela u mrtvačnicu i skladištenja u zamrzivaču,
jedna sestra je čula glas s druge strane metalnih vrata.
Bio je to... Smijeh jednog čovjeka.
Gospodin Steward se vratio iz mrtvih i smijao se. Histerično.
Tada je premješten u jednu veoma dobro čuvanu vojnu bolnicu.
Nedugo nakon toga je primjećeno da pokazao neke izvanredne mogućnosti.
- Što podrazumijevate pod mogućnostima?
- Njegovo tijelo se oporavilo deset puta brže no što je uobičajeno.
Propadanje stanica je doslovno najednom zaustavljeno.
Dame i gospodo, predstavljam vam gospođu i gospodina Powell!
Nećeš mi valjda sjesti u krilo?
Gospodine,
nadam se da mi nećete zamjeriti što pitam.
Zašto baš kutija?
- Vaš dom je kutija.
Vaš automobil je kutija na kotačima.
U toj kutiji se vozite na posao. U toj kutiji se vozite doma.
Dok sjedite doma, zurite u kutiju
koja vam krade dušu dok druga kutija,
koju vi nazivate tijelom, ne klone i ne umre.
A gdje će njezini ostatci biti stavljeni nego u posljednju kutiju,
koja bi trebala usporiti konačno propadanje.
- Sve izgleda tako deprimirajuće, kada razmišljamo na taj način.
- Onda nemojte razmišljati na taj način.
Razmišljajte o tomu kao o privremenom stanju čovječanstva.
- Što se događa kada završite sa svim testiranjama?
- Dostavljam podatke svojim poslodavcima.
I od tada je vaša sudbina u njihovim rukama.
Ne bi se moglo reći da im nedostaje čudnog smisla za humor.
Dosta Vam je da mene pogledate.
- Ne bih znao, gospodine. Ali, po tome što mi govorite izgleda
da će Vaši poslodavci svima nama ostati zagonetka.
- Ja baš volim zagonetke.
Vi ne?
Što trebamo činiti da prođemo test?
- Zar to nije očigledno? Jednostavno nemojte stisnuti gumb.
Ukoliko dovoljno vas to ne učini, testiranje se okončava.
Ali, to ne znači da neće biti još testova.
Ići ćete ravno prema svjetlu.
Nećete se okretati, ni pod kojim okolnostima.
Kad budete ušli u svjetlo, osjetit ćete da vam tijelo uranja u tekućinu.
Pokušajte zadržati dah.
Imat ćete osjećaj kao da se utapate. Proći će.
Kamo ih šaljete?
- Na pripremu za testiranje u Massachusettsu.
- Maloprije ste rekli
da bi se altruizam pokazao učinkovitim.
- Ako ljudska bića nisu sposobna ili voljna žrtvovati želje pojedinaca
za opće dobro, onda ne zaslužuju ni mogućnost opstanka.
Moji poslodavci su tada prisiljeni ubrzati vaše istrijebljenje.
Jasno?
- Da, gospodine.
Nestao sam, Norma.
Nestao na skoro sat vremena.
- Što si vidio?
Što je bilo tamo u tom svjetlu?
- Pa, teško mi je to opisati.
To je jedno mjesto.
Nije ni tamo ni ovdje.
Nalazi se negdje između.
Nalikuje toplom zagrljaju.
To je mjesto na kojem put završava.
A očaj više ne vlada srcem čovjeka.
Tata! Što ti je?
- Stvarno mi je mučno, Walter.
Još uvijek se možeš spasiti.
Za mene je prekasno, ali ti se još uvijek stigneš spasiti.
- Jeffrey Carnes.
Joj, koliko toga bih te želio pitati.
- Ako želiš preživjeti ovu stvar, poći ćeš sa mnom. Odmah.
- Hej, zašto ne bi spustio pištolj? Što da te netko vidi sa njim?
- Ulazi u auto. - U redu.
Tata!
Walter!
Tata!
Walter! Walter!
Walter!
To je strogo povjerljiv CIA-in dokument.
Subjekti testiranja i slobodna volja
Subjekti testiranja ne smiju imati dojam da su zaposlenici.
Krvarenje iz čeonog režnja? - E, to im je slaba točka.
Još uvijek nisu skužili kako im posve neprimjetno ući u glavu.
- Zato krvare iz nosa? - To si već vidio mnogo puta do sada? - Da.
Negdje mora postojati granica. To što rade je kažnjivo.
Jesu li zato odabrali 70-godišnjaka?
- Ne, zato su se ugnijezdili u Langleyu. Tu imaju sve što im treba.
Vojsku, CIA-u, FBI...
NASA-u.
- Znači, možemo svi stradati? - Da.
- Kamo ćemo? - To nešto je otelo tvojeg sina, baš kao i moju kćer.
- Što?! - Znam gdje ih skrivaju. Ima jedan motel na cesti 5-95.
Tamo su ti Stewardovi ljudi odveli sina. Tamo je centar za prijenos.
Tamo je bazen koji im služi kao neka vrst prolaza.
TRIPTIH OD SANDUKA S VODOM Subjekt mora birati između tri prolaza
PRENOŠENJE KROZ PROLAZ Subjekt se uranja u opnu
jednosatne analize, nakon čega mu se određuje daljnja sudbina
PRIRUČNIK O ISKORIŠTAVANJU LJUDSKIH IZVORA
Onda, jesi li ti stisnuo gumb ili tvoja žena?
- Moja žena. - O, da.
Baš kao i moja.
- I sad je mrtva. Jesi li je ti ubio?
- Učinio sam to zbog svoje kćeri.
- Čekaj, kako to misliš, kako to misliš zbog svoje kćeri?
- Natjerali su me da biram. Između moje žene i moje kćeri.
...što se odrazilo na naše putovanje u nepoznato.
Skoro nemoguće...
Je li još tko bio s njim u kamionu? - Ne, koliko smo uspjeli vidjeti.
Spusti oružje!
Brže, brže, brže!
Arthure! Arthure, slušaj me!
Što god ti se bude od sada događalo
imat će za posljedicu nešto veće, što nikada ne bi mogao ni zamisliti.
Molim vas...
Sjednite.
- Gdje nam je sin?
- Na sigurnom. Ubrzo ćemo vas odvesti k njemu. Molim vas, sjednite.
Želim da znate
da vam se divim i da vas duboko poštujem. Oboje.
Dali ste mi nadu.
Ali također i iskreno žalim što ste pritisnuli onaj gumb.
Bojim se da vam moram reći i da su vašem sinu oštećena dva osjetila.
Ne može više vidjeti, ne može više čuti.
- Gdje je on? - Što si mu uradio?
- Ja mu nisam ništa učinio. Ja sam njihov podređeni.
Sada ću vas upoznati s dvije mogućnosti izbora.
Prva mogućnost.
Možete živjeti do kraja života i uživati novac koji vam je dat.
I naučiti živjeti sa trajnim oštećenjem koje će vam sin imati.
Ne možete se kasnije predomisliti.
Nikada više neće moći čuti vaše glasove ni vidjeti vaša lica.
Druga mogućnost.
U spremniku ovog pištolja, nalazi se samo jedan metak.
Možete ga ispaliti svojoj ženi ravno u srce i tako je ubiti.
Istog trenutka kada Vaš duh napusti Vaše tijelo,
Vaš sin će ponovno postati normalan.
Što se onih milijun dolara tiče, bit će oročeni na banci
do osamnaestog rođendana vašeg sina, kada će mu biti uručeni.
- Dopustite da se sama ubijem. Arthur s ovime nema ništa!
- Žao mi je. O ponudi se ne može pregovarati.
Arthure, Vi morate potegnuti obarač.
A Vi, Norma, morate umrijeti.
Ili će Walter zauvijek živjeti u tami. I tišini.
Ubijte me ako želite, gospodine Lewis,
i osudite svojeg sina na život u vječnoj agoniji.
Bit ćete u zatvoru zbog ubojstva
Arlingtona Stewarda, običnog zaposlenika,
a Oni će jednostavno poslati drugog umjesto mene.
- Tko? Tko će poslati drugog?
- Arthure, molim te, nemoj... - Tko? - Nemoj!
Ugodan vam dan želim.
Gospodine Steward!
Može li mi biti oprošteno?
- Ne znam.
Koliko sam čuo, divite se djelima Jean-Paul Sartrea.
Možda će Vas onda ove riječi utješiti.
U vječne odaje možemo ući na dva načina.
Slobodni ili ne-slobodni. Izbor je na nama.
Dali ste mi uvid u život nakon života, zar ne?
Jer ovo je Čistilište.
A Vi ste tu da biste ga zatvorili.
Vaš sin je zaključan u kupaonici na katu.
- Ne! Walter! - Dušo, možeš li nas čuti?
Ovdje sam!
Walter!
Ovdje sam!
Kako ćemo ući unutra?
Ne vidim! Molim vas, pomozite mi!
Walter! Walter!
Ništa ne čujem! Molim vas, pomozite mi!
Walter? Odmakni se od vrata ako me čuješ!
- Neka mi netko pomogne! - Walter!
Stani. Arthure, stani. Prekini!
Molim vas.
Arthure! Arthure!
Mama!
Tata! Molim vas!
Prekini, prekini...
Ne mogu. Ne mogu ga gledati takvog.
Ne mogu.
- Ne mogu to učiniti. - Ne možemo ga ni ostaviti ovakvog.
To je jedini način.
Nema drugog načina. Nema izlaza.
Nasmiješio nam se. - Što?
- Kada smo ga pitali za život nakon života, nasmiješio nam se.
- Jest, da. - Da!
Arthur, volim te i tako mi je žao...
Jako mi je žao što sam nam ovo učinila.
- Nisi ti ništa učinila. Mi smo.
Nemaš mi se za što ispričavati.
Volim te.
I ne žalim ni zbog čega što smo u ovom životu učinili zajedno.
- A ja...
Želim da uzmeš ovo.
I da kažeš mojem Arthuru da ćemo se opet vidjeti.
Stisnut ću ga.
Do našeg sljedećeg susreta, je l' tako? - Da.
- Nastavimo s time.
Nazvali ste 911, Hitne službe. Komu da proslijedim Vaš poziv?
Rekli ste da ste čuli pucanj?
Na kojoj adresi?
7321... To je pokraj parka? Aha, na ulazu.
Dobar dan, gospođo Willer. Smijem li ući?
Walter?
Walter!
Walter, tata je. Tu sam.
Čuješ li me?
Walter!
Walt... Walter!
Walter, ako me čuješ, samo se odmakni od vrata.
- Podignite ruke u zrak i odmaknite se od vrata.
Tata!
Tu sam, dragi, sve će biti u redu. Samo se odmakni.
- Rekao sam Vam da podignete ruke i odmaknete se od vrata!
Walter je na katu, dobro je.
Uvjeravam te da ćemo se pobrinuti i za tebe i za njega.
prevela: agve